A finals del segle XVIII, un jove francès desafiava els veïns de la ciutat de Lió que intentessin saciar el seu apetit. El jove era prim com un pal d’escombra i d’aparença delicada, amb les galtes enfonsades i solcades per arrugues prematures. Amb disset anys, pesava tan sols 45 quilos, però podia arribar a menjar gairebé el seu pes en carn. En una ocasió, un vianant li va oferir un cistell ple de pomes i ell se les va cruspir totes en només uns minuts. De fet, per unes monedes s’e
Un golafre al camp de batalla
El jove francès Tarrare menjava de tot i molt, però sempre tenia gana. Ningú havia vist mai una persona amb un estómac insaciable. Va ser faquir i missatger i els metges el van estudiar, sense gaire fortuna.
![Tarrare menjava molt, però sempre seguia tenint gana Tarrare menjava molt, però sempre seguia tenint gana](https://www.sapiens.cat/uploads/s1/14/33/21/0/tarrare-menjava-molt-pero-sempre-seguia-tenint-gana.webp)